När jag var liten var färder på Englands floder stora upplevelser.
Lycksaligt var det att leva i gryningen, som Wordsworth säger.
Veronica, svärdslilja och kabbeleka fyllde flodbäddarna.
Kungsfiskare störtdök och kastade skuggor över bäcköringen.
Mina damer och herrar, det gläder mig att få berätta-
-att vi åter får uppleva dessa hänförande syner mycket snart-
-tack vare regeringens och lokala myndigheters ivriga ansträngningar.
Allt vatten uppströms kommer att vara renat från industrins spillvatten.
Renat från rengöringsmedel och vårt samhälles avfallsprodukter-
-som vi så länge har förgiftat våra vattendrag med.
Vi gläds åt att föroreningarna snart har jagats från flodens vatten och...
-Titta! -Vad är det?
Det är en kvinna!
-Vad har hon runt halsen? -Hon har strypts. Med en slips.
Ja, det är ett nytt slipsmord.
Vi går, sir George.
-Det är ett nytt slipsmord. -Varför hittar polisen honom inte?
-Han är som Jack Uppskäraren. -Nej, han skar upp dem.
Sände en flickas njure till polisen...
-Nu räcker det, Herb. -Eller var det en bit av levern?
Det är väl inte min klubbslips?
Skål, major.
-Skål. -God morgon.
Blaney, här på puben säljer vi sprit. Vi ger inte bort den.
-De anställda ska inte stjäla den. -Jag tänkte betala.
-Det var din sista sup här. Ut! -Jag betalar alltid för det jag dricker.
-För din utspädda gin också. -Förrådet har minskat på sistone.
-Tänk på vad du säger. -Till en tjuv?
-Vår vän säger att jag stjäl sprit. -Han betalar alltid.
Hur vet du det? Lägg dig inte i, Babs. - Blaney, du är avskedad.
-Han har aldrig stulit. Han betalar. -Tjuv eller suput går på ett ut.
En sån bartender vill jag inte ha. Och så tallar han dig på brösten.
Gästerna pratar om det.
-Du som alltid tafsar på mig, då? -Du ljuger, Babs. Du kan också gå.
Jag sticker. Behåll växeln.
-Jag låter hämta mina saker sen. -Vänta! Du fick tio pund i förskott.
Tänker du stjäla dem också?
Varsågod. Du vet vad du kan göra med dem.
Låt honom inte säga så till dig. Vad tänker du göra, älskling?
-Kanske hitta en annan pub. -Reder du dig? Han fick dina pengar.
Jag var tvungen. Han trodde inte att jag hade dem. Jag har lite kvar.
Det här är inte Edens lustgård. Jobba nu.
Dra åt skogen!
-Var rädd om dig. -Jag ringer.
NYTT SLIPSMORD
Tack.
Hej, Dick. Jag skulle titta in på ett glas.
Varför späder du inte ut gin eller vad ni gör innan ni öppnar?
-Jag har precis fått sparken. -Har du pissat i ölen igen?
-Forsythe och jag rök ihop. -Han? Du klådde väl upp honom?
Han är ett svin. Han har varit på mig hela tiden.
Från major till bartender på nolltid.
-Är han inte chefens svåger? -Jo.
Svågrar är värst. Eller ska jag säga svärbröder?
-Vad tänker du göra nu? -Jag har inte bestämt mig.
Om du är i knipa vet du vart du kan vända dig.
-George! Det är den sista. -Tack, mr Rusk.
-Varför inte tala med din exfru? -Jag har inte sett henne på länge.
Jag vill inte börja bråka igen.
Men du kan alltid räkna med mig. Har du pengar?
-Ja. -För annars...
-Nej, jag fick precis lön. -Ta lite druvor. Du får en låda.
Prima muskatdruvor - kom i morse. Ge dem till din flickvän Babs.
Be henne skala en åt dig. ''Beulah, skala en druva åt mig.''
Det sa morsan när jag var grabb. Nu svälter du åtminstone inte ihjäl.
-Du behöver inga pengar? -Nej, jag klarar mig.
Det ser inte så ut. Har nåt annat hänt?
-Vad skulle det vara? -Inte vet jag.
Kom ihåg att om jag kan hjälpa dig, så...
-Det blir sig inte likt på Globe. -Babs är kvar.
-Jo. Och hon är sötare än du. -Det är en smakfråga.
-Morsning. -Vänta! Ge mig tidningen.
Den här gör dig rik. I dag kl. 15...
Coming Up. Hon har aldrig varit med förut, men de tror på henne.
De andra tre har vunnit förut, så hon börjar på 20-1, kanske mer.
-20-1? -Hon kan inte förlora.
-Mina tips är pålitliga. -Tack, Bob.
-Lita på farbror Bob. -God morgon, mr Rusk.
-God dag, inspektörn. Vad nytt? -Inte mycket.
-Vi kan inte hitta slipsmördaren. -Har ni provat att annonsera?
Mycket roligt... Ni är kvinnokarl. Fråga om de har stött på en sån typ.
Visst, men hälften har inte huvudet på skaft och fattar nog ingenting.
Har ni träffat min vän Dick...
Lustig kille... Lugn, inspektörn. Jag ska prata med folk.
-En stor konjak. -Vad ska doktorn ha?
-En öl och lite ost räcker. -Jag beställer varm lunch.
-God dag, mr Usher. -Vad har du, Maisie?
-Håll er till vår köttpudding. -Två köttpudding och två öl, då.
Vår slipsmördare har slagit till igen. Jag såg rubrikerna.
-Jag vill inte vittna i det målet. -Varför inte?
Det är lättare i dag med det reducerade ansvaret.
Det stämmer nog i många fall, men inte i det här.
Mannen som mördar kvinnorna är en kriminell sexual-psykopat-
-som jurister inte kan hantera. Kalla dem socialt missanpassade.
Vi talar om slipsmördaren, Maisie. Se dig för.
-Han våldtar dem först, va? -Ja, jag tror det.
Inget ont som inte har nåt gott med sig.
På ytan verkar de vara normala, sympatiska, vuxna män.
Men känslomässigt är de farliga barn-
-vars beteende plötsligt kan återgå till ett primitivt, omänskligt plan.
-En stor konjak. -De mördar när de får lust?
Just det. Och de styrs av njutningsprincipen-
-och är särskilt farliga när de inte får utlopp för lustarna.
Jag sa en stor konjak. Den där täcker knappt botten.
-Ge mig en trippel. -Vet polisen nåt om mördaren?
Det tror jag inte. Psykopater har sällan ett motiv.
-Hoppas han gör ett misstag. -På ett sätt hoppas jag inte det.
Vi har inte haft några bra sexmord sen Christie. Det är bra för turismen.
Utlänningar tror att Londons gator är höljda i dimma-
-och fulla av uppsprättade fnask.
Hej, Dick. Vad sägs om Coming Up?
-Jag hinner inte komma upp nu. -Nej, hästen. Den vann stort.
-20-1. Vad var det jag sa? -Jag tjänade storkovan. Tack.
Ingen orsak. Vänta lite!
Det här är min mamma. - Mamma, Dick Blaney.
-Den bäste pilot som tappat upp öl. -God dag, mrs Rusk.
-Mycket trevligt att råkas. -Hon bor i Kent, Englands trädgård.
-Har du kvar druvorna? -Jag sparar dem.
-Be henne plocka ut kärnorna. -Hej. Och tack för tipset.
Lita på farbror Bob.
20-1!
20 till 1, för tusan! Helvetes jävla skit!
Vänskap och Äktenskap
Både mrs Blaney och jag anser att såna här stunder gör mödan värd.
Gör ni det inte för pengarna, då?
Visst är det ett företag och ekonomin är viktig.
Men vår största glädje är att göra två ensamma människor lyckliga.
Snällt av er, miss Barling. Fortsätt så här.
-Nu är det upp till oss. -Adjö, mr Salt.
-Adjö, miss Barling. Tack. -Jag vet att ni blir lyckliga.
-Ni är båda hängivna biodlare. -Vi blir lyckliga. Kom, Neville.
-Ta det långa benet före. -Ska vi skaffa en äktenskapslicens?
Varför så bråttom? Vi går hem till mig först.
Visste du att min salig make gick upp halv sex varje morgon?
När han gav mig te prick kvart över nio hade han städat hela huset.
Han gjorde det så tyst att han på 14 år aldrig väckte mig. Aldrig.
-Var han ordentlig av sig? -Han tyckte om ett välstädat hus.
Det gör jag också. Mjäll. Vi måste köpa nåt mot det.
God dag.
Ni är ny här, va?
Jag har varit här i drygt ett år. Vad kan jag hjälpa er med?
Hälsa mrs Blaney att en av hennes mindre lyckade allianser är här.
-Vem kan jag hälsa från? -Mr Blaney. Eller exmajor Blaney.
-F.d. RAF och f.d. den äkta sängen. -Jaha. Väntar mrs Blaney er?
Det måste hon göra. Alla räknar med att olyckan ska dyka upp.
-Ni har besök av en mr Blaney. -Mr Blaney? Skicka in honom.
-Hej, Brenda. -Hej, Richard.
-Vad gör du här? -Jag tänkte bara titta in.
Slå dig ner.
-Kul att se dig. -Detsamma. Du ser bra ut.
Jag ska bara skriva några brev.
Hur går det? Blir du rik?
-Det går väldigt bra. -Är stan full av ensamma hjärtan?
Just det.
Tänk att du hittar kunder när alla ser äktenskapet som ett helvete.
-Om du bara vill förolämpa mig... -Jag förolämpar dig inte!
-Kan du sänka rösten lite? -Jag struntar i om surkarten hör mig.
Varför inte gifta bort henne med en japansk sumobrottare på 300 kilo?
Det hade slätat ut lite rynkor.
Kära Monica. Hon är snart halv fem. Du kan gå. Du måste säkert handla.
Tack, mrs Blaney. Är ni säker?
Jag är helt säker, tack. Adjö då.
Varför kommer du alltid när du är full?
Jag kommer inte alltid när jag är full. Vi har inte setts på ett år.
Då var du halvfull och våldsam. Jag hoppas det inte upprepar sig.
Jag våldsam? Hade jag lyft min hand mot kärleksgudinnan?
Dem Brenda för samman, låt ingen människa åtskilja!
Jag sa inte att du var våldsam mot mig. Du uppförde dig idiotiskt-
-och kastade lite möbler.
-Som du ser ut. -Ungkarlar ska väl vara ovårdade?
-Gör inte fruntimmer oss prydliga? -Värst vad vi var bittra i dag.
-Vad har hänt? -Förlåt mig.
Jag har haft en dålig dag. Jag blev av med jobbet.
-Hur då? -Jag fick sparken. Vad trodde du?
Att jag hade förlagt det? Jag tog en konjak.
Chefen trodde inte att jag skulle lägga pengarna i kassaapparaten.
Till i morse var jag bartender. En sak till...
Jag fick ett tips om en häst av min gode vän Bob Rusk. Den gav 20-1-
-och jag hade inte råd att spela på den.
-Jag beklagar. -Olyckor kommer alltid tre och tre.
-Undrar vad dagen nu bjuder på. -Middag med mig, hoppas jag.
-Det vore trevligt, men... -Jag bjuder, så klart. På min klubb.
Men jag måste skriva klart breven först. Här är adressen.
-Ska vi ses där vid halv åtta? -Visst...
Tack för en trevlig kväll. Det var roligt.
-Tack för att du kom. -Mycket bättre än rester på Globe.
-Inte för att jag får äta dem igen. -Du borde gifta om dig.
Nej, du vet att jag inte duger till det. Hur länge fick vi? Var det nio år?
-Tio. -Tio år. Tur att du tog dig ut i tid.
Det vet jag inte. Jag hade tur med byrån, antar jag.
-Du har sluppit förlita dig på mig. -Det sa jag inte.
-Men du menade det. -Vissa är bra på att organisera.
-Det var det enda jag menade. -Och jag är det inte? Struntprat.
Var det mitt fel att vägkrogen gick omkull? Före motorvägen var det bra.
-Och kommunen rev stallen. -Livet kan vara väldigt orättvist.
Då tyckte du inte synd om dig själv. Var är den Richard jag gifte mig med?
Richard Blaney, Distinguished Flying Cross. Minns du motiveringen?
''För inspirerande ledarskap, skicklighet och målmedvetenhet.''
Ni skilde er. Vilken skicklighet krävs för att jobba med byråkrater?
-Alla lyssnar. -Låt dem!
De har aldrig behövt riva sitt levebröd. Du byggde upp ditt igen.
Du har näsa för affärer, som alla andra här. Du blir nog rik på byrån.
Kan man inte ge kärlek, sälj kärlek. Respektabel kärlek, så klart.
-Äktenskaplig kärlek! -Se nu vad du gjorde.
-Låt mig få hjälpa er. -Rör mig inte!
-Förlåt, det var inte meningen. -Kom, det är bäst att vi går.
Klarar du dig? Du hade inte råd att spela på hästen, sa du.
Oroa dig inte. Du har gjort nog för en dag.
Du hade väl också en rock? - Den rosa är min.
Nej, det är inte tillåtet. Klubbens regler.
Tack.
Jag betalar, Richard. - Tack.
Är det här? Får jag följa med in? Jag vill se hur du bor.
-Nej, gå hem nu. Det är sent. -Kallar du det här sent?
-Jag ska upp och jobba. -Brenda...
-Jag lovar att inte stanna länge. -Okej, men bara några minuter, då.
Tack. Jag behöver dig inte.
Frälsningsarmén
De trillade ur herrns ficka. Jag skulle lägga tillbaka dem.
De trillade ner på golvet. Jag ville inte väcka er.
Håll händerna från mina fickor, annars bryter jag armen på dig!
Jag avskyr när folk tar sig friheter mot fina herrar som ni...
-Är det ni igen, mr Robinson? -Ja, jag är rädd för det.
Jag har lunch nu. Vill ni avtala tid får ni tala med min sekreterare.
-Hur kom ni in? -Det var enkelt.
Man behöver bara använda skallen.
Jag väntade tills jag såg henne gå ut på lunch.
-Det verkar lite planerat. -Kanske det, men...
-Det var er jag ville träffa. -Jag sa ju att vi inte kan hjälpa er.
Sluta nu. Jag vet att ni kan vara väldigt hjälpsam när ni försöker.
Mr Robinson, ni vill ha kvinnor av en viss typ.
Ni attraheras av egendomligheter som kvinnor ska underkasta sig.
Här har vi ett normalt klientel. Vi kan inte hjälpa er.
-Om jag får fortsätta äta... -Jag tror inte att ni gör ert bästa.
Ni parar ihop idioter. Varför inte mig?
-Jag har sagt att ni är annorlunda. -Hur då? Jag har goda sidor.
Jag tycker om blommor och...
...frukt. Folk tycker om mig.
-Jag har saker att ge. -Jag beklagar.
Ska inte äktenskapsbyråer sammanföra folk?
Inte folk som ni. Våra klienter gillar inte era idéer om en öm relation.
-Jag kommer överens med alla. -Bra, då behöver ni inte oss.
-Ni är inte stans enda byrå. -Vänd er då till nån annan.
-Även om ingen hjälper er. -Jag har varit hos andra.
Men för mig är det här den bästa, för...
Jag tycker om er.
Ni är min kvinnotyp.
-Var inte löjlig. -Jag menar allvar.
Jag respekterar kvinnor som ni och vet hur man ska behandla dem.
I min bransch har vi ett talesätt, vi skyltar med det över frukten.
''Kläm inte på varorna förrän de är era.'' Sån är jag.
Det skulle jag aldrig göra. Det vet ni väl?
-Ursäkta, jag måste ringa. -Ni behöver inte ringa polisen.
-Varför tror ni att jag ringer polisen? -Det var intuition, antar jag.
Engelskt? Ja, så klart.
Ni äter en väldigt torftig lunch.
Torftig och mager. Allt för lite för en kvinna med er frodiga figur.
Lite för frodig nuförtiden. Därav torftigheten.
-Följ med och ät ordentligt med mig. -Jag kan inte gå.
-Jag bjuder på stans bästa lunch. -Nej, jag...
-Kör till. Då säger vi det. -Menar ni det? Ska vi äta lunch?
Naturligtvis. Jag ska bara tvätta händerna.
-Jag trodde att vi skulle äta lunch. -Visst ska vi äta lunch. Efteråt.
Ja, ja, jag vet vad ni vill. Men inte här. Vi går hem till mig.
-Ni har inget att vara rädd för här. -Min sekreterare kommer nog snart.
-Hur lång lunch ger ni henne? -En kvart. Hon är här när som helst.
-Ytterdörren är låst. -Hon har egen nyckel.
Jag tror er inte.
Ni vet vad som händer med stygga flickor som ljuger!
Oroa er inte... Ni har inget att oroa er för.
Snälla ni! Ta pengarna i min väska.
Snälla ni, rör mig inte.
Se i min väska. Där finns det pengar för att köpa den kvinna ni vill ha.
-Ta dem. Ta dem nu! -Jag köper inte kvinnor.
Det är er jag vill ha. Ni är min typ. Det är ni. Ja...
Ni är min typ...
Låt mig få svara. Annars kommer den som ringer hit.
Jag sa ju att ytterdörren är låst. Ingen kommer att störa oss.
Herregud... Låt mig vara.
-Ja, ja, jag gör inte motstånd. -Jag vill att ni ska göra motstånd.
Många kvinnor tycker om att göra motstånd.
Riv inte sönder min klänning. Jag tar av den, om ni vill.
Ljuvligt.
Du skall icke frukta nattens fasor.
Icke pilen som flyger om dagen.
Icke pesten som går fram i mörkret.
Eller farsoten som ödelägger vid middagens ljus.
Han ska låta sina änglar bevara dig på alla dina vägar.
Ljuvligt...ljuvligt!
Din...slyna!
Kvinnor... Ni är alla likadana.
Allihop. Jag ska visa dig.
Herregud... Slipsen!
Herre Jesus, hjälp mig!
Hallå? Är det nån där?
Brenda, det är Richard.
-Hallå? Kan jag få tala med Barbara? -Är det du, Blaney?
Jävligt fräckt att ringa när jag har som mest att göra.
Hon är nog i den andra baren. Nej, jag tänker inte hämta henne.
-Är det du, Dick? -Vi är ingen ensamma hjärtans klubb.
-Ja? Bra. Hur är det med dig? -Rätt bra.
Jag behöver mina saker, men jag vill inte träffa Forsythe.
Kan du lägga dem i min väska och möta mig i eftermiddag?
-Kan du det? Jag vill inte besvära. -Jag slutar tidigt. Var ska vi ses?
-Leicester Square Odeon vid fyra. -Okej. Jag måste lägga på nu. Hej.
-Låna honom inga pengar. -Sköt dig själv.
-Han är inte bra för dig, Babs. -Är du det, då?
-Hur långt härifrån åt ni lunch? -Fem tio minuters gångväg härifrån.
-God dag, sir. -God dag, allihopa.
-Det här är miss Barling, sir. -Kan ni berätta, Spearman?
Den mördade var mrs Brenda Blaney-
-som ägde byrån här. Hon hittades av sin sekreterare miss Barling-
-när hon återvände efter sin lunch runt klockan två, sir.
-God dag. -God dag, sir.
-Har miss Barling nån aning? -Ja, sir.
-Hon såg den mördades exmake gå. -Jag såg Blaney hur tydligt som helst.
Han gick ut genom dörren och gick nerför bakgatan. Det odjuret!
Ursäkta, miss Barling, men är ni säker på att det var mr Blaney?
Absolut, jag vet hur han ser ut. Han var här i går eftermiddag.
Han hade druckit och insisterade på att få träffa mrs Blaney.
-Träffade han henne? -Hon avvisade inte ens honom.
-Vad hände? -De började gräla nästan direkt.
Mrs Blaney kom ut och sa att jag kunde gå, vilket jag också gjorde.
Jag kunde inte undgå att höra att mr Blaney blev hemskt våldsam.
-Han både skrek och var våldsam. -Slog han mrs Blaney?
-Ja, jag tror det. Jag hörde ett slag. -Jag förstår.
Miss Barling, kan ni beskriva Blaney? Hur han såg ut, hur han var klädd.
Det kan jag nog. Han var runt 30 år och var ungefär 180 cm lång.
Han hade mörkt hår, gröna ögon och mustasch. Han vägde 70 kilo.
Han bar en gammaldags kavaj med läderlappar på axlar och armbågar.
Den passade inte i London. Han bar också på en regnrock.
-En otroligt exakt beskrivning. -Mitt jobb har lärt mig syna män.
Jag hittade den här handväskan. Det finns inga pengar i den.
Jag löste in en check på 50 pund i går vid lunchtid.
-Var lägger hon sina pengar? -Ibland i blixtlåsfickan.
Låt analysera pudret. Det kan finnas på pengarna.
Om vi har tur. Hur ser det ut med fingeravtryck?
Med alla kunder finns det massor.
-Coburg Hotel, Bayswater. -Hur kan du ha råd med hotell?
-Jag berättar sen. -Okej. Vad har du gjort, Dick?
I natt skämdes jag bort av flickorna på frälsningsarméns härbärge.
Efter en natt med typerna där måste kläderna desinficeras. Lukta!
-Sov du där? -Så gott det gick.
-Bland gubbarna där? -Ja, vi hade jätteroligt.
Konversationen var mogen, t-dojan flödade och luffarandan härskade.
-Vad är t-doja? -Billigt rödvin och T-sprit.
-Men varför? -Hyfsat billigt för ungkarlar.
-30 pence per natt, faktiskt. -Men hur har du råd med Coburg?
-Jag lyckades få tag på pengar. -Sen i natt?
-Jag inkasserade en gammal skuld. -Vilken tur.
-Ja. -Okej...
Tack.
-Ett dubbelrum, tack. -Inte här!
Med två enkelsängar eller en säng av äktenskaplig storlek?
-Dubbelsäng, tack. -På det viset...
322 torde passa er. Amorrummet.
-Verkligen? -Ja, det är väldigt mysigt.
-Om ni skriver in er i liggaren. -Ja, så klart.
-Mr och mrs Oscar Wilde. -Hör nu här, Dick Blaney!
-Oscar, om jag får be. -Dick, fåna dig inte!
Ursäkta, det blir 10 pund plus serviceavgiften på 2 pund.
Ni vill kanske betala nu?
-Varsågod. -Tack. - Rum 322, Bertie.
Följ mig.
-Ni fick 322. Det är fint. -Ja, Amorrummet kallade hon det.
Amors pilar har träffat många hjärtan i det rummet.
-Behöver herrn nåt från apoteket? -Nej tack.
Tack.
-Hallå? -Sir?
Kan ni skicka den här till tvätten? Den med. Säg att det är bråttom.
Ni kan lika gärna ta nederdelen. Säg att jag vill ha dem sprutade.
-Sprutade? Med vad då? -Med DDT, så klart.
Döda den lurande kackerlackan och förvirra den lömska lusen.
-Få dem tvättade och pressade. -Ja, sir.
Kära nån...
Glad, kom och titta.
Den stackars kvinnan.
Jag menar kavajen. Se vad det står.
''Polisen vill tala med den man som lämnade byrån när mordet begicks.''
''Han var klädd i en tweedkavaj med läderlappar på axlar och armbågar.''
-''Och han bar på en regnrock.'' -Lustigt sätt att lappa en kavaj.
Så ska den se ut, Glad. Gästen i 322 bar den.
-Menar du mr Oscar Wilde? -Det är inte hans riktiga namn.
Oscar Wilde? Det är honom som polisen söker.
Förstår du inte att det är slipsmördaren? Och han är här.
-Bara flickan inte bär slips nu. -Ofattbart! Inte i Amorrummet...
Ibland kan tanken på mäns lustar få mig att vilja kräkas.
Hallå? Koppla mig till polisen.
Är det polisen? Jag är portier på Coburg Hotel i Bayswater.
Kan ni komma direkt? Mannen som ni söker finns här. Slipsmördaren.
Han kom hit med en flicka.
Nej, Glad! Gör inget som väcker misstankar.
Öppna!
Öppna, det är polisen!
De måste ha gått ut bakvägen.
Är det troligt att jag mördar en kvinna jag var gift med i tio år?
-I så fall vore det hemskt. -Våldta henne efter tio år?
Du var kanske avundsjuk.
-På Brenda? -Du ville kanske bli av med henne.
Jag hade blivit av med henne. Vi hade varit skilda i två år.
-Hon tjänade mycket mer än jag. -Du fick pengarna av henne, va?
Ja, men hon gav mig dem kvällen före, när vi åt middag. 20 pund.
-Varför ljög du om det, då? -Jag skämdes för att erkänna det.
Det låter logiskt. Men om Brenda gav dig pengarna under middagen-
-varför sov du på härbärget?
Jag visste inte att hon lagt dem i fickan.
-Dra den om Rödluvan också. -Det är sant.
-Hon ville nog inte skämma ut mig. -Det är svårt att tro.
Inte lika svårt som att jag sover på härbärget med 20 pund på fickan.
Du vet hur kavajen luktade. Hade du sovit där?
Jag tycker att det är misstänkt att du skickar den på kemtvätt.
-Misstänkt? -Polisen labbtestar kläderna.
Den stank som attan. Det var därför och det vet du.
Barbara, jag talar sanning.
Ser jag ut som en sexmördare? Kan du tänka dig mig-
-smyga runt i London och strypa kvinnor med slipsar? Det är löjligt.
-Jag äger bara två slipsar. -Det är sant att kavajen luktade lite.
Och om du vetat att du hade pengar hade du inte sovit bland gubbarna.
-Tror du mig? -Många hade inte gjort det.
Jag måste vara galen som låter en misstänkt strypare krama mig.
-Det visar att du litar på mig. -Jag antar det.
Men vad gör vi? Polisen letar efter dig.
-Jag vet inte. -Gå till polisen och berätta allt.
Nej, de tror mig aldrig.
-Jag trodde dig. -Du är inte polisen.
Få dem att leta efter nån annan.
De ser på dig att du inte är en sadistisk mördare.
Blaney!
Dicko!
Jag har inte varit med om nåt spännande sen Suez-krisen-
-då jag mötte Dicko i divisionen. Då var han också lite vild av sig.
-Hetty, du minns väl Dicko? -Självklart. Kom in.
-Det här är miss Milligan. -Roligt att träffa er.
-Jag mötte dem i parken. -Vilken tur. Det var ett tag sen.
Hur är det med Brenda? Hör du nåt från henne?
-Hon är död, är jag rädd. -Just det...
-Och du mördade henne! -Hetty, det var inte han.
-Han har precis berättat allt. -Har han det?
Han sågs nära mordplatsen, så polisen tror att han är stryparen.
Men det är han så klart inte. Han vill bara ha ett gömställe.
-Du föreslog att han ska vara här? -Ja, det verkade vara en bra idé.
-Ingen vet vem som bor här. -Du är dum som blir insyltad i det.
-Det var inte han. -Jo då!
-Gamle Dicko? -Dicko, ja. Himmelens riddare.
-Han behandlade henne som skit. -Du har helt fel.
Minns du inte skilsmässoansökan? - Allt du utsatte henne för!
-Skilsmässoansökan? -För att han misshandlade henne.
-Tack så mycket! -Är det inte sant, då?
-Jo! -Psykisk och fysisk misshandel.
-Inneboende ondska, sa nån. -Inte ett ord var sant.
Advokaterna hittade på det. Vi ville inte vänta i tre år-
-så jag lät henne skilja sig från mig på grund av misshandel.
Extrem misshandel. Har polisen läst en kopia av protokollet tro?
-Herregud... -Det skulle säkert intressera dem.
-Jag vet att han är oskyldig. -Hur vet ni det?
-De var skilda. Han saknade motiv. -Dicko kan göra mycket som är ont.
Särskilt om han var full. - Var du full när du gjorde det?
-Jag gjorde det inte, Hetty! -Varför inte säga det till polisen?
-Så att du inte drar in Johnny. -Han insisterade.
-Jag sviker inte en vän i nöden. -Varför går du inte till polisen?
De skulle aldrig tro honom.
Med alla bevis mot honom spärrar de in honom direkt.
Göm honom här bara i natt. Tills vi vet vad vi ska göra.
Vi gömmer honom. Man ger inte en kompis till polisen.
Om du vill åka dit för att ha skyddat en efterlyst man-
-är det ditt ansvar, Johnny. Men jag tvår mina händer.
Tur att vi ska till Paris i morgon. Om vi inte alla hamnar i fängelse!
Jag går ut och handlar.
-Det är bäst att jag går. -Prat. Du kan sova på soffan i natt.
-Jag är sen. -Vad jobbar ni med?
-Jag jobbar på en pub. -Lämna landet tills allt är lugnt.
Ni kan hjälpa mig på Bulldog, en engelsk pub jag öppnat i Paris.
-En jättebra idé. Ska vi inte det? -Nej, jag är inte så bra på franska.
Det är en engelsk pub. Om ni kan säga ''non'' klarar ni er.
-Tja... -Babs, du trivs inte heller på Globe.
Möt mig på Victoria Station i morgon kl. 11.
Vi tar en dagstur till Frankrike. Du behöver inget pass.
-Okej. -Utmärkt!
Fransoserna smäller av när de ser en engelsk barflicka.
Nu måste jag gå. - Du vet hur Forsythe är.
-Säg inte till nån att jag är här. -Jag lovar och svär.
-Tack för att ni hjälper honom. -Jag följer er ut till hissen.
Smakar det bra, sir?
Min fru deltar för tillfället i en kurs i gourmetmatlagning.
De har aldrig hört att vi engelsmän måste äta frukost tre gånger om dan.
-Då menar jag inte café complet. -Hur sa, sir?
En skvätt kaffe dränkt i kokt mjölk och en söt bulle full av luft.
-Det åt jag i morse. -Själv äter jag havregrynsgröt, sir.
Ursäkta, sir. Men vi fick nyss labbrapporten om de pengar-
-som Blaney betalade hotellet med. Som ni ser-
-hade sedeln spår av puder identiskt med det i mrs Blaneys väska.
-Då hade vi tur, trots allt. -Ja, sir. Det fäller honom.
Jag har aldrig mött en sån här skojare förut. Hurdana är de?
Det varierar, men inte mycket. De hatar kvinnor och är ofta impotenta.
Impotenta?
Blanda inte ihop våldtäkt och potens.
I sjukdomens sista stadier är det strypningen, inte sex, de tänder på.
Och de är sadister. Det vet ni vad det är.
-Ja, sir. -Annars kan ni läsa om det där.
I mrs Blaneys skilsmässoansökan. Där står mycket om vår hjältes vanor.
Ja? Koppla honom. - Ja, det är kommissarie Oxford.
Jag heter Felix Forsythe och är pubvärd på Globe i Covent Garden.
Ni leder stryparutredningen.
-Ja, mr Forsythe. -Jag har upplysningar åt er.
Mannen som ni letar efter, han med lappar på kavajen...
Han har varit bartender här. Han heter Richard Blaney.
-Han är ett jäkla svin. -Är ni säker på att det är han?
Stuckit med er barflicka?
Hon har varit med honom hela natten och har inte kommit än.
Jag tror att hon är i stor fara. Om hon fortfarande lever.
Tack för upplysningen, mr Forsythe. Hur ser er barflicka ut?
Då kan jag lugna er med att hon levde kl. 8 i morse.
Kl. 8 i morse? Var är hon nu? Vi öppnade elva. Jag vill bara veta-
-om hon kommer. Hon har kläderna här.
Hon kommer nog. Moderna kvinnor offrar hellre dygden än kläderna.
Tack, mr Forsythe. Jag skickar nån.
Det var Forsythe, värden på Globe.
Jag är glad att jag inte är i potatis- branschen. Jag har nog med problem.
Potatisbranschen är kass. Det kostar en förmögenhet att gräva upp dem-
-och en förmögenhet att forsla dem, ändå får man knappt nåt för dem.
Ofta kan de inte säljas. Jag skickar ett flak till Lincolnshire i kväll.
Och vad gör de med dem? De plöjer ner dem igen.
-Och folk i världen går hungriga. -Och törstiga. Farbror Bob bjuder.
God middag. Var har du hållit hus? Du var ledig i går eftermiddag.
-Du var tillsammans med mördaren. -Hur vet du det?
-Du tog med hans kläder till honom. -Sköt dig själv.
Jag trodde att du skulle bli nästa. Jag ringde polisen.
-Polisen? -Ja, Scotland Yard vill tala med dig.
-Varför? -De vill gripa din älskare.
Han ska inte strypa fler kvinnor. Den galningen måste spärras in!
-Säg inte så om honom. -Var glad att du lever.
Jag kör dig till Scotland Yard. Så fort vi har stängt.
Då är jag inte här. Du kan stoppa ditt jobb nånstans! Håll klaffen!
-Har du nånstans att bo? -Är det du, Bob?
-Jag hörde ditt bråk med Forsythe. -Han är ett svin.
Klart han är.
Du kan bo hos mig tills du hittar nåt. Jag åker norrut på några dar.
-Utan villkor? -Ser jag ut som den typen?
Alla karlar är den typen. Ska du verkligen åka bort?
I kväll. Du blir ensam i lägenheten. Jag kan hämta dina saker på Globe.
-Kan jag säga det bättre än så? -Tack, Bob. Då stannar jag en natt.
-Som du vill. -I morgon åker jag till...
-Jag ska till min syster i Southall. -Lämnar du pojkvännen i sticket?
-Han får besluta vad han ska göra. -Var gömmer han sig?
-Det kan jag inte säga. -Dick och jag har alltid varit vänner.
-Jag kan inte. -Bevara din lilla hemlighet, då.
Att byta jobb kan vara nyttigt. Du kommer ifrån vardagslunket.
Du borde resa och se världen. Cape, Kalifornien, Jaffa...
Där frukten finns. Dit skulle jag vilja åka.
Men du kan göra som du vill. Du har hela livet framför dig.
Här är det. Jag bor två trappor upp.
Jag vet inte om du vet det, Babs. Men du är min kvinnotyp.
-Är det du, Tim? -Hej, älskling!
-Är du hungrig? -Ja.
Bra. Jag ska ta in maten.
Det är en soup de poisson. Jag vet att du tycker om den.
-Det tvivlar jag inte på. -Börja du. Jag ser till nästa rätt.
Nåt nytt i utredningen? Nåt sensationellt genombrott?
Nej. Men jag blir glad när vi har sytt in mr Richard Blaney.
-Har ni nån aning om var han är? -Nej, det är bara en som vet det.
-Och jag vet inte var hon är. -Är du säker på att det är han?
Ja, det är han. Vi har inga andra misstänkta. Det måste vara han.
Han sågs lämna äktenskapsbyrån då hans exfru mördades.
Vi har kläderna som han i all hast skickade till kemtvätten.
Och vi har beviset i form av pudret från frälsningsarméns härbärge.
Jag trodde inte att frälsningsarméns flickor använde smink.
Blaney sov på frälsningsarméns härbärge i förrgår natt.
-Gjorde han? -Ja.
Han var oförsiktig nog att uppge sitt namn.
Hade en f.d. RAF-officer sovit där om han inte var pank?
Så vi utgår från att han var det.
Men i natt sov han på Coburg Hotel i Bayswater-
-och betalade för sitt dyra rum med en tiopundssedel.
På sedeln fanns spår av puder från mrs Blaneys handväska.
Mördaren inte bara ströp mrs Blaney, han stal också hennes pengar.
Alltså: Blaney är både tjuven och mördaren.
-Då är mysteriet löst. -Ja, jag tror det.
Sen har vi en servitris på mrs Blaneys klubb som kan vittna om-
-att Blaney var aggressiv mot sin fru.
-Han har inte varit särskilt diskret. -Nej, det är inte psykopater.
Och en sån är han. Du skulle läsa hans frus skilsmässoansökan...
-Vad är det egentligen i soppan? -Hur så? Tycker du inte om den?
Den är jättegod.
Men jag tycker att ingredienserna är en smula förbryllande.
Det är nors, långa, havsål-
-sankt persfisk, sardiner och marulk.
Det måste ha varit mättande, så jag tänkte att en stekt fågel räcker.
Quaille aux raisins...
Vaktel med druvor.
-Jag är mycket bekymrad. -För mr Blaney?
Han har stuckit med en barflicka. Jag tror att hon är i stor fara.
Du har helt fel, Tim. Det kan inte vara Blaney.
-Hur länge var han gift? -I tio år.
Där ser du... Ett passionsmord efter så många år?
Vi har varit gifta i åtta år och du håller dig knappt vaken på kvällarna.
Men jag misshandlar dig inte och tvingar dig inte att förnedra dig.
Bevisen är ovedersägliga. Man kan inte göra en normal bedömning-
-av psykopatiska mördare.
Vi måste hitta honom innan...hans aptit retas igen.
Herrejävlar!
Din slyna! Var är nåljäveln?
Hallå! Du tappar ditt lass. Potatisen trillar ut på vägen.
Ser du vad jag ser?
-Vad har hänt? Vem är det? -Det kanske du kan berätta.
-Vakna! Försvinn härifrån. -Vad är det?
Du skulle tvunget mörda en flicka till!
-Vilken flicka? -Hon som var här i går.
-Babs? -Du ströp henne som de andra!
-Har hon blivit strypt? -Försök inte med mig.
Ut! Jag hade ringt polisen om jag inte var inblandad.
-Jag tror det inte. -Det är sant, de sa det på radion.
De hittade henne på en lastbil med potatis i Lincolnshire.
-Han vet, han la henne där! -Jag har varit här hela natten.
-Du ljuger, jag tror dig inte. -Det spelar ingen roll vad du tror.
De sa att miss Milligan hade varit död i minst tolv timmar.
Alltså mördades hon före kl. 15 i går. Och Dick var här när hon gick-
-och tills vi gick och la oss. Han kan inte ha gjort det.
Jag tror det ändå inte. De gissar när hon blev mördad.
Vi la oss vid elva. Då var Dick här. De kan inte ta fel på åtta timmar.
Förstår du inte vad det betyder? Vi kan ge dig ett alibi.
-Ja...det kan ni nog. -Vi säger till polisen att du var här.
-Gör du det nu, innan ni åker? -Klart jag gör.
Nej då. Om du inte vill få fängelse för att ha skyddat en efterlyst.
-Han är ingen förbrytare. -Det tror polisen, de har bevis.
Vi vet att han inte mördade miss Milligan.
Det vet vi inte! Klockslaget som de sa på radion kan vara en fälla.
Går du till polisen blir du åtalad för delaktighet efter gärningen.
De låter oss inte åka utomlands och sätter oss nog i fängelse.
Hetty har fan i mig rätt. Det förstår du väl, Dicko?
-Går du inte till polisen? -Jag skadar Hetty.
-Du är mitt enda alibi. -Jag har inte råd att stanna här.
-Du har råd att se mig få livstid. -Så illa är det inte.
-De hittar stryparen och... -Din fega skit!
Era jävla svin!
-Känner du så, får du väl gå. -Jag ringer vicevärden.
Oroa dig inte, jag går. Jag är kräsen ifråga om mitt sällskap-
-mina sista timmar i frihet.
Dick, jag beklagar. Du hade kunnat åka till Paris och jobba på puben-
-men de bevakar alla vägar ur landet.
Då slipper du bry dig. Ditt ansvar för mig slutar här.
Utrym det här området.
-Halva poliskåren är här i dag. -Det är svårt att fuska med vikten.
De kollar om nån såg Blaney lägga stackars Babs på lastbilen.
-Tror du att han gjorde det? -Det verkar så. Tror inte du det?
-Jag anger inte gamla kompisar. -Blaney var inte min kompis.
Jag fick kicka honom för att han stal. Jo, Blaney var en tjuv.
Men kommissarien trodde inte ett ord av det. Fast tji fick han.
Det vet jag. Han var inte så kaxig när jag mötte honom vid sju i morse.
Jag var på Scotland Yard för att identifiera henne - från fotografier.
-Hon var ingen vacker syn. -Vissa har all tur i världen.
Jag får gå, vi får många gäster i dag. Du vet hur makabra vissa är.
Ja, de är uppe och identifierar döda flickor i arla morgonstund.
Herregud! Dick?
-Vad gör du här? -De jag bodde hos åkte till Paris.
Du sa att om jag behövde hjälp...
Jo, men du tog en stor risk när du kom hit. Stället kryllar av snutar.
Vänta lite.
-Du får stanna hos mig i några dar. -Ja, om du har plats där hemma.
Det är för jävligt att dra in dig i det, men du måste tro mig.
Jag har inte mördat nån. Hela historien är vansinnig.
-Jag skulle aldrig göra nåt sånt. -Naturligtvis inte.
Nej, polisen har som vanligt missuppfattat hela grejen.
Såna mord är ofattbara. Mannen måste vara en sexgalning.
Fast vissa kvinnor ber om allt de får. Men du?
Det är ju löjligt. Du är inte typen. Oroa dig inte.
Det var helt rätt att komma till farbror Bob. Vi går hem till mig.
Du vet var det är. Jag tar väskan.
Det blir mindre iögonfallande. Följ efter, men gå runt längs Strand-
-och uppför Southampton Street.
Bra gjort, min gosse. Kom in och känn dig som hemma.
-Vad mysigt du har det. -Det är mitt lilla näste.
Mitt hem. Hemma är där de måste låsa in en, säger mamma.
Du har träffat min mamma, va? En underbar gammal kvinna.
Jag måste ner till butiken. Vi ses. Det finns mat i köket och sprit här.
-Ta för dig bara. -Bob, jag är oerhört tacksam.
-Det vet du. -Du behöver inte tacka mig.
-Håll dig borta från fönstren. -Ja, så klart. Förlåt.
Hej då! Gör nu inget som jag inte hade gjort.
Är ni Richard Ian Blaney? Ni är gripen!
-Är det nödvändigt? -Vi tar inga risker med mördare.
-Tack, mr Rusk. -Ingen orsak.
-Det utgår tyvärr ingen belöning. -Dygden är sin egen belöning.
-Vill ni nåt så är jag i affären. -Vi vet var ni finns.
-Hur går dotterns fiolspelande? -Jag håller mig borta när hon övar.
-Richard Ian Blaney? -Ja.
Ni är anhållen för mord på Brenda Margaret Blaney-
-Barbara Jane Milligan och andra. Ni behöver inte säga nånting-
-och allt ni säger kan komma att användas emot er.
Mr Oxford, kan ni komma hit?
-Rusk! Det är Rusk! -Håll honom. - Var hittades väskan?
-På Henrietta Street, där han greps. -Finns det nån legitimation?
Miss Barbara Milligan, puben Globe, Covent Garden, London...
Har juryn enats om ett utslag? Finner ni Richard Ian Blaney-
-skyldig eller icke skyldig till mord på Brenda...
Ni har befunnits skyldig till ett vidrigt brott, och jag säger inte mer-
-om brottets ohyggliga natur. Men ni undgår inte följderna av det.
Rätten dömer er till livstids fängelse, dock ej mindre än 25 år.
Det var Rusk som gjorde det! Det har jag sagt hela tiden! Rusk!
Det säger jag ju! - Rusk, var är du?
En dag...en dag kommer jag ut och mördar dig, ditt svin!
Jag kan lika gärna göra det jag blir inspärrad för! Kom ihåg det!
Det var Rusk som gjorde det. Det har jag sagt hela tiden. Rusk!
Rusk, var är du? En dag kommer jag ut och mördar dig, ditt svin!
Jag kan lika gärna göra det jag blir inspärrad för! Kom ihåg det!
Ser ni Hartletts-skylten? Det är den ljushårige under den. Såg ni honom?
Kör förbi en gång till. - Jag vill ha en ordentlig närbild av honom.
Ja, han var här två tre gånger. Alla branscher har sitt kors att bära.
-Ert kors är karlar som han? -Ja. De flesta blir man lätt av med.
Men mr Robinson var envis. Han godtog inte ett nej.
-Mr Robinson? -Ja, det är vad han heter.
Här...mr William Robinson.
Ni förstår, han sökte kvinnor som njöt av...
...vissa egendomligheter.
Menar ni masochister? Som njuter när det gör ont?
Ja. Ni vill kanske se. Vi kunde så klart inte tillmötesgå honom-
-men han fortsatte att komma hit.
Är det troligt att mr Robinson då vände sig till andra byråer?
Mycket troligt. Såna män prövar alla vägar-
-i sökandet efter sin vidriga tillfredsställelse.
Ursäkta, men har ni nåt särskilt skäl till att vilja tala med mr Robinson?
Ja, det har vi. Och jag vill att ni håller tyst om mitt besök.
Självklart.
-Kalla hit läkaren. -Vi behöver nog en ambulans.
Jag sa ju att det inte var Blaney. Jag sa ju att du var på fel spår.
Den kvinnliga intuitionen är värd mer än alla laboratorier.
-Poliser borde utbildas i det. -Du tror alltså att det är Rusk?
Det förstår ju alla. Han kände både mrs Blaney och den där Barbara, va?
-Jo... -Där ser du.
Han är pervers. Därför la han kläderna i stackars Blaneys väska.
-Det kan vi inte styrka. -Det säger förnuftet.
Menar du inte intuition? Vad säger din intuition om vad jag vill äta nu?
Biff och bakad potatis. Men du får pied de porc ā la mode de Caën.
-Det ser ut som grisfötter. -Det är det. I fransk komagesås.
Vilken tröst...
När griper du den där Robinson eller Rusk eller vad han nu heter?
När jag har bevisen jag behöver. Det kräver mer än intuitiva insikter.
-När har du dina bevis? -Förhoppningsvis om några minuter.
Är det sant? Din lurifax. Berätta.
Jo...
Vi vet att om Rusk är mördaren så följde han med offret på potatisbilen.
-Hur vet vi det? -Kan ett lik skära sig ur en säck?
-Varför ville han ta ut liket ur säcken? -Han letade uppenbarligen efter nåt.
-Hur vet vi det? -Den döda var likstel.
Han fick bryta högerhandens fingrar för att få loss det som de höll.
-Jag längtar efter vanligt bröd. -Vad tror du att fingrarna höll?
En medaljong? En brosch? Ett krucifix?
Det var nåt graverande som han glömde när han la liket på flaket.
-En näsduk med monogram. -Det var nog inget krucifix.
Tja... Det kan det mycket väl ha varit.
Religiösa och sexuella manier är ofta tätt sammankopplade.
Vad det än var, så hittade han det. Och det var otur för oss.
Men vi har tur i ett avseende.
Lastbilschauffören sa att han stannade till en gång på resan...
På en vägkrog utanför London.
-En vägkrog? -Ja, ett fik för lastbilschaufförer.
De serverar enkel mat, som bacon och ägg, korv och potatismos-
-och te och kaffe.
Varför är det tur att chauffören stannade där?
Det viktiga är att han bara stannade en gång.
Mördaren måste ha lämnat bilen där.
Jag skickade dit Spearman för att höra om nån sett Rusk.
-Han kommer hit när som helst. -Ät då upp innan han kommer.
Mycket smakfullt. Fast det är inte mycket kött på dem.
Man ska inte proppa i sig. Jag äter när jag vispar äggvitan-
-till sufflén.
God kväll. Stör jag mitt i maten?
Nej, inte alls. Stig in. Lägg hatt och rock på soffan.
God kväll, inspektör Spearman. Vad vill ni ha att dricka?
-God kväll. Jag vet inte om... -Jo, drick nåt. Ni är inte i tjänst nu.
Vad sägs om en Margarita? Det är utsökt.
Tequila, triple sec, färskpressad citronsaft-
-och salt runt glaskanten. Ni kommer att älska det.
Tack, frun.
Spearman, ni formligen lyser av stolthet. Låt höra.
Ja, sir. Kvinnan på fiket kände igen Rusk på mitt fotografi-
-som mannen som var på fiket natten då liket hittades. Det är inte allt...
-Väntar ni på en trumvirvel? -Nej, sir.
Kvinnan sa också att Rusk var dammig och bad om en klädborste.
Det här är borstensom hon lånade honom. Ser ni?
Vad säger ni, Spearman? Potatisdamm?
-Varsågod, inspektörn. Skål! -Skål, frun.
-Hörde du det där? -Ja, jag visste det hela tiden.
Få den till labbet snarast möjligt. Vi spärrade alltså in fel man.
-Vi? Du spärrade in honom. -Spearman, ni kan gå nu.
-Adjö. -Er drink!
-Jag måste skynda mig till labbet. -Adjö. Det var mycket bra gjort.
Tack, sir.
Stackars mr Blaney. Du måste få ut honom, Tim. Omedelbart.
Han är på sjukhuset. I morgon talar jag med biträdande polismästaren-
-om att återuppta utredningen. Bevisen räcker för benådan.
-Får han nån ersättning? -Han får lite pengar.
Sånt här kan inte gottgöras.
Stackars människa...
Det minsta du kan göra är att bjuda hem honom på en god middag.
Få se nu... Det måste vara nåt rejält.
Jag kan tänka mig caneton aux cerises.
-Vad är det? -Andunge i tjock, söt körsbärssås.
Efter fängelsematen äter han nog vad som helst.
Ursäkta... Jag måste se om min sufflé har börjat resa sig.
Hör Du. Fungerar tabletterna?
-Han sover som ett barn. -Fick han tillräckligt?
-Jösses, han fick sex tabletter. -Bra. Nu ska jag hitta svinet Rusk.
-Vi måste kolla. -Det är nu eller aldrig.
-Jag ska till fängelset i morgon. -George? George?
Stick nu. Klå upp honom ordentligt.
Ta det här. Du kan behöva det för att få upp dörren.
Doktorn! Syster!
Hämta en bårvagn.
Jag ser inga tecken på hjärnskada. Vi lägger in honom för observation.
-Är han epileptiker eller diabetiker? -Det är inte troligt i hans yrke.
Vi måste i alla fall ta blodprover.
De har gett honom alla sina sömntabletter.
-Adjö. -Adjö, sir.
Hallå? Herregud, när hände det? Ja. Hur sa?
Fem minuter. Jag väntar där ute. - Jag går. Blaney har stuckit-
-och jag tror jag vet vart han ska.
Jag undrade om han kastade sig nerför trappan för att ta sitt liv-
-eller för att hamna på sjukhus. Nu har vi vårt svar.
Nej... Nej! Det är inte...
Mr Rusk...
Ni har inte er slips på er.
Jag...